Tekstityksen versionumero: 1.0 Päiväys: 30.12.2013
Tämänkin tekstityksen tarjoaa: WWW.DIVXFINLAND.ORG
Suomennos: Adebisi ja juzkaaz
Oikoluku: Adebisi
HOBITTI
BRII - KONNUN RAJAMAILLA
POMPPIVA PONI
Olepa hyvä.
- Varo vähän! - Anteeksi, muru.
- Ole hyvä. - Kiitos.
Saanko liittyä seuraan? Minulle samanlainen.
Saanen esittäytyä. Minun nimeni on Gandalf.
- Gandalf Harmaa. - Tiedän kyllä.
No tämäpä sattui.
Mikä tuo Thorin Tammikilven Briihin?
Kuulin, että isäni on nähty vaeltamassa Mustainmaalla.
Etsin, mutten löytänyt hänestä jälkeäkään.
Thrainista on kuulunut pitkään aikaan vain huhuja.
Hän on yhä elossa. Olen varma siitä.
Isäni tapasi sinut ennen katoamistaan. Mitä sanoit hänelle?
Kehotin häntä marssimaan Ereboriin.
Kokoamaan kääpiöiden Seitsemän armeija.
Tuhoamaan lohikäärme ja valtaamaan takaisin Yksinäinen vuori.
Saman sanon sinulle.
Vallatkaa kotinne takaisin.
Tämä tapaaminen tuskin on sattumaa.
Ei ole.
Yksinäinen vuori huolettaa minua.
Lohikäärme on lymynnyt siellä tarpeeksi kauan.
Ennen pitkää pimeys vaeltaa kohti Ereboria.
Törmäsin epämiellyttäviin hahmoihin Vihertiellä.
- Luulivat minua kulkuriksi. - Saivat varmasti katua sitä.
Yhdellä heistä oli viesti.
Mustaa kieltä.
- Siinä luvataan palkkio. - Mistä?
Sinun päästäsi.
Joku toivoo kuolemaasi.
Et voi odottaa enää, Thorin. Olet Durinin heimon perillinen.
Kokoa kääpiöiden armeijat.
Yhdessä omaatte voiman Ereborin valloitukseen.
Järjestä tapaaminen kääpiöiden kesken. Muistuta heitä valasta.
Kääpiöt vannoivat valan sen nimeen, jolla on Kuninkaan jalokivi, Arkkikivi.
Vain se saa heidät yhdistymään. Ellet muista, Smaug varasti sen.
Mitä jos minä auttaisin saamaan sen takaisin?
Miten?
Arkkikivi on tulenhönkijän tarkassa varjeluksessa.
Niin on.
Siksi tarvitsemmekin voron.
12 KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
SMAUGIN AUTIOITTAMA MAA
- Kuinka lähellä lauma on? - Liian lähellä. Pari peninkulmaa.
- Ovatko hukat vainunneet meidät? - Ei vielä, mutta on toinen ongelma.
- Nähtiinkö sinut? - Ei.
Mitä minä sanoin, hiirenhiljainen. Mainiota voron ainesta.
Kuunnelkaa nyt!
Tuolla on jotakin muuta.
Minkä muodon se on ottanut?
- Karhun? - Niin... Aivan.
Mutta se on paljon isompi.
Tiesitkö tästä pedosta?
- Palataan takaisin. - Örkkilauman suuhunko?
On eräs talo.
Ei kovin kaukana. Voisimme päästä turvaan.
Kenen talo? Ystävän vai vihollisen?
Ei kummankaan.
Hän joko auttaa meitä tai tappaa meidät.
Mitä vaihtoehtoja meillä on?
Ei mitään.
Vauhtia!
Tännepäin!
Talo!
Juoskaa!
Äkkiä sisään!
Avatkaa ovi!
- Mikä tuo on? - Tämän talon isäntä.
Hänen nimensä on Beorn.
Hän on nahanvaihtaja.
Joskus on hän iso musta karhu, toisinaan taas vahva mies.
Karhu on arvaamaton. Miehen kanssa tulee toimeen.
Hän ei erityisemmin pidä kääpiöistä.
- Hän lähtee pois. - Tule pois sieltä.
Se on aivan luonnoton.
Selvästi jonkun pimeän loitsun vallassa.
Älä ole hölmö. Hän on vain itsensä vallassa.
Pankaa pitkällenne.
Täällä olette turvassa yön yli.
Toivon mukaan.
Hyökätään kimppuun nyt.
Tapetaan kääpiönsaastat nukkuessaan.
Ei.
Elukka vartioi niitä.
Tapamme ne tien päällä.
Dol Guldurissa kokoonnutaan.
Mestari on kutsunut sinut.
Joukkomme kasvavat.
Joukkomme vahvistuvat.
Otat armeijani komentoosi.
Entä Tammikilpi?
Sota on ovella.
Lupasit minulle sen pään.
Kuolema korjaa kaikki.
Perutaanko jahti?
Bolg!
Minulla on sinulle tehtävä.
Janoatko yhä kääpiön verta?
Sinä siis olet Tammikilpi.
Miksi Azog Turmelija jahtaa sinua?
Mistä tunnet Azogin?
Vuorilla asui ensin minun väkeni.
Ennen kuin örkit tulivat pohjoisesta.
Turmelija tappoi suurimman osan suvustani.
Osan hän kuitenkin otti orjiksi.
Ei työtä tekemään, vaan huvin vuoksi.
Pani nahanvaihtajat häkkiin ja kidutti. Se piti sitä huvittavana.
- Onko sinunlaisiasi muita? - Ennen oli monia.
- Entä nyt? - Nyt on jäljellä enää yksi.
Teidän täytyy päästä Vuorelle ennen syksyn viimeisiä päiviä.
Durinin päiväksi.
- Aikanne käy vähiin. - Siksi oikaisemme Synkmetsän läpi.
Pimeys piinaa sitä metsää.
Saasta matelee puiden lomassa.
Morian örkit ja Dol Guldurin Noita ovat liitossa.
Menisin metsän poikki vain pakon edessä.
Kuljemme haltiapolkua. Se on vielä turvallinen.
Synkmetsän metsänhaltiat eivät ole kuten sukulaisensa.
He ovat tyhmempiä ja vaarallisempia.
Sillä ei kuitenkaan ole väliä.
- Mitä tarkoitat? - Nämä seudut kuhisevat örkkejä.
Niiden joukot kasvavat.
Ja te kuljette jalan.
Ette selviä metsään asti hengissä.
Minä en pidä kääpiöistä.
He ovat ahneita.
Sokeita elämälle, -
jota pitävät omaansa vähempiarvoisena.
Mutta vielä enemmän minä vihaan örkkejä.
Mitä tarvitsette?
Menkää vielä kun on valoa.
Jahtaajanne eivät ole kaukana.
Haltiaportti.
Tässä on polkumme Synkmetsän läpi.
Ei merkkiä örkeistä. Onni on puolellamme.
Päästäkää ponit irti.
Palatkoot isäntänsä luo.
Tuntuu kuin metsä olisi sairas.
Kuin siitä riivaisi jokin tauti.
Eikö sitä voi kiertää?
Pitäisi taivaltaa 200 virstaa pohjoiseen -
ja kaksi kertaa sen verran etelään.
Varjoissa vaeltaa jokin näkymätön, -
mikä ei ole paljastanut itseään.
Päivä päivältä se voimistuu.
Varo Noitaa.
Hän ei ole sitä, miltä näyttää.
Jos vihollisemme on palannut, meidän tulee tietää siitä.
Mene vuorten hautakammiolle.
Rhudaurin kukkulat.
Sinne siis.
Ei minun hevostani! Tarvitsen sitä!
- Et kai jätä meitä? - En jättäisi, jos ei olisi pakko.
Olet muuttunut, Bilbo Reppuli.
Et ole se sama hobitti, joka lähti Konnusta.
Minun on pitänyt kertoa sinulle...
Minä...
- Löysin jotain hiisien käytävistä. - Löysit mitä?
Mitä sinä löysit?
Rohkeuteni.
Sepä hyvä.
Tarvitset sitä.
Odotan teitä tähystyskalliolla Ereborin edustalla.
Pitäkää kartta ja avain tallessa.
Älkää astuko Vuoren sisään ilman minua.
Tämä ei ole pelkkä Vihermetsä.
Ilma metsässä on raskas ja taianomainen.
Se yrittää tunkea mieleenne ja johdattaa harhaan.
Johdattaa harhaan? Mitä se tarkoittaa?
Älkää poiketko polulta.
Muuten ette löydä sitä enää.
Tuli mitä hyvänsä, pysykää polulla!
Meidän on ehdittävä Vuorelle, ennen kuin Durinin päivä on ohi.
On vain yksi tilaisuus löytää salaovi.
Polku vie tännepäin.
Tänne.
Happea. Tarvitsen happea.
Päässä pyörii. Mitä on tekeillä?
Jatkakaa.
Nori, miksi pysähdyimme?
- Polku on kadonnut. - Mitä täällä tapahtuu?
- Olemme eksyneet polulta. - Etsikää se.
Kaikki, etsikää polkua!
En muista tätä paikkaa. Näyttää aivan oudolta...
- Katsokaa. - Tupakkamassi.
Näissä metsissä on kääpiöitä.
Vieläpä Sinivuorten kääpiöitä.
- Aivan samanlainen kuin minulla. - Koska se on sinun.
Etkö ymmärrä? Kierrämme ympyrää.
- Olemme eksyneet. - Emme ole. Kuljemme itään.
Mutta missä suunnassa itä on? Emme näe aurinkoa.
Aurinko. Meidän on löydettävä aurinko.
Tuolla ylhäällä. Meidän täytyy...
Mitä tuo oli?
Lopettakaa!
Meitä tarkkaillaan.
Minä näen järven!
Joki.
Ja Yksinäinen vuori!
Olemme melkein perillä!
Kuuletteko?
Tiedän oikean suunnan!
Huhuu?
Nahka on sitkeää mutta sisus on mehukas.
Tapetaan ne!
Se elää ja potkii! Tappakaa se!
Kestit! Kestit!
Mikä siellä on?
Pulska ja mehukas.
Pieni näykkäisy.
Missä se on? Missä se on?
Tässä.
Piikki pistää!
Piikki? Hyvä nimi.
"Piikki".
- Missä Bilbo on? - Täällä ylhäällä!
Missä se on?
Minun!
Älä luule, etten tapa sinua, kääpiö.
Tekisin sen mielelläni.
Kili!
Heitä tikarisi, äkkiä!
Jos luulet, että annan sinulle aseen, erehdyt.
Tutkikaa heidät.
Anna se takaisin! Se on yksityisomaisuutta.
Onko tässä veljesi?
Siinä on vaimoni.
Entä tämä kamala otus? Hiisimutanttiko?
Hän on poikani Gimli.
- Ovatko hämähäkit kuolleet? - Ovat, mutta lisää tulee.
Ne käyvät röyhkeämmiksi.
Tämä on muinainen haltiamiekka.
Sukulaisteni takoma.
- Mistä sait tämän? - Se annettiin minulle.
Varas, ja vielä valehtelijakin.
Thorin, missä Bilbo on?
Sulkekaa portti.
Tämä ei jää tähän!
- Kuuletteko? - Päästäkää meidät ulos!
Etkö tutki minua?
Housuissani voi olla mitä vain.
Tai ei mitään.
Miksi kääpiö tuijottaa sinua, Tauriel?
Ken tietää?
Hän on varsin pitkä kääpiöksi.
- Eikö sinusta? - Joitakin pidempi...
Kuitenkin yhtä ruma.
Antakaa olla! Ulos ei pääse!
Tämä ei ole örkkityrmä.
Tämä on Metsämaiden valtakunta.
Kukaan ei lähde täältä, paitsi kuninkaan luvalla.
Jotkut saattavat pitää tehtävää jalona.
Tehtävää kotinne valtaamiseksi ja lohikäärmeen surmaamiseksi.
Itse epäilen arkipäiväisempää motiivia.
Ryöstön yritystä tai sen tapaista.
Olet löytänyt reitin sisään.
Etsit sitä, mikä antaisi sinulle oikeuden hallita.
Kuninkaan jalokivi.
Arkkikivi.
Se on sinulle mittaamattoman arvokas.
Ymmärrän sen.
Vuoressa on jalokiviä, joita minäkin himoitsen.
Valkoisia ja puhdasta tähtivaloa.
Tarjoan sinulle apuani.
- Olen kuulolla. - Päästän sinut vapaaksi, -
jos vain palautat omani.
- Palvelus palveluksesta. - Saat sanani.
Kuninkaan sana toiselle.
En luota, että mahtava Thranduil -
kunnioittaisi sanaansa edes maailmanlopun edessä!
Sinä et osaa kunnioittaa mitään!
Olen nähnyt, miten kohtelet ystäviäsi.
Pyysimme kerran apuasi nääntyneinä ja kodittomina, -
mutta käänsit selkäsi.
Käänsit selkäsi kansani kärsimykselle -
ja meidät tuhonneelle kauheudelle.
Älä puhu minulle lohikäärmeentulesta.
Tunnen sen raivon ja tuhovoiman.
Olen kohdannut pohjoisen suuret käärmeet.
Varoitin isoisääsi ahneutensa seurauksista.
Hän ei kuunnellut.
Olet aivan kuin hän.
Jää vain tänne mätänemään.
Sata vuotta on silmänräpäys haltian elämässä.
Olen kärsivällinen.
Jaksan odottaa.
- Ehdottiko hän sopimusta? - Ehdotti.
Käskin hänen painua...
Hän ja koko sukunsa!
Se siitä sitten.
Sopimus oli ainoa toivomme.
Ei ainoa.
Tiedän, että olet siellä.
Miksi vetkuttelet varjoissa?
Tulin ilmoittamaan sinulle.
Käskin tuhota sen pesän kaksi kuuta sitten.
Puhdistimme metsän, mutta hämähäkkejä tulee etelästä lisää.
Niitä sikiää Dol Guldurista. Jos ne tappaisi lähteessään...
Linnake on rajojemme ulkopuolella.
Tehtäväsi on pitää likaiset otukset pois omilta mailtamme.
Kun ajamme ne pois, eivätkö ne leviä muille maille?
Minun ei tarvitse huolehtia niistä.
Maailmassa on nousuja ja tuhoja. Meidän valtakuntamme kestää.
Legolas sanoi, että taistelit hyvin.
Hän on kiintynyt sinuun.
Vakuutan, että Legolas pitää minua vain johtajana vartiokaartissa.
Ehkä piti joskus.
Nyt en ole niinkään varma.
Tuskin antaisitte poikanne luvata itseään alhaiselle salohaltialle.
Totta. En niin.
Hän kuitenkin välittää sinusta.
Älä anna hänelle turhaa toivoa.
- Portteja vartioidaan. - Ei kaikkia. Tulkaa perässä.
Mikä tuo kivi on?
Talismaani.
Siinä on voimakas loitsu. Jos muu kuin kääpiö lukee riimut, -
hän saa päälleen ikuisen kirouksen.
Tai sitten ei.
Riippuu, uskooko moiseen. Tämä on pelkkä kivi.
Riimukivi.
Äitini antoi sen, jotta muistaisin lupaukseni.
- Minkä lupauksen? - Että palaisin hänen luokseen.
Hän on huolissaan.
Hän pitää minua vallattomana.
Oletko sinä?
En.
Teillä kuulostaa olevan melkoiset juhlat.
Mereth-en-Gilith. Tähtivalon juhla.
Kaikki valo on pyhää eldarille, -
mutta metsähaltiat rakastavat eniten tähtien valoa.
Ajattelin aina, että se on kylmää valoa.
Etäistä.
Se on muisto, -
joka on arvokas ja puhdas.
Kuten lupauksesi.
Olen joskus kävellyt siellä.
Metsän tuolla puolen yöhön.
Olen nähnyt maailman haihtuvan -
ja valkean valon täyttävän ilman.
Näin kerran tulikuun.
Se kohosi Mustainmaan lähellä olevan solan ylle.
Se oli punakultainen ja täytti taivaan.
Saatoimme kauppiaita Ered Luinista. He vaihtoivat hopeaesineitä turkkeihin.
Menimme Vihertietä etelään.
Vuori oli meistä vasemmalla, ja se ilmestyi.
Suuri tulikuu, joka valaisi polkumme.
Kunpa voisin näyttää...
Galion, sinähän juot koko varaston.
Tyhjät tynnyrit piti lähettää Esgarothiin tunteja sitten.
Lautturi odottaa niitä.
Sanokaa mitä sanotte, mutta äreän kuninkaamme viinimaku on loistava.
- Tule maistamaan, Elros. - Olen vastuussa kääpiöistä.
Minne he lukkojen takaa lähtisivät?
Aurinko varmasti nousee jo. Kohta on aamunkoitto.
Emme taida koskaan päästä Vuorelle.
Ette enää homehdu täällä.
Bilbo!
Lähellä on vartijoita.
Tänne alas. Seuratkaa.
- Menkää. - Rauhallisesti.
Tännepäin.
Mehän olemme kellarissa!
- Sinun piti hoitaa meidät ulos, ei syvemmälle. - Tiedän, mitä teen.
Tännepäin.
Tynnyreihin, joutuin.
- Oletko hullu? Meidät löydetään. - Ei löydetä, lupaan sen.
Luottakaa nyt minuun.
Totelkaa häntä.
Mitä nyt?
- Pidätelkää hengitystä. - Mitä tarkoitat?
Missä avaintenvartija on?
Hienoa työtä, herra Reppuli.
Menoksi!
Pitäkää kiinni!
Bilbo!
Pidä kiinni!
Apua!
Sulkekaa portti!
Ei!
Varokaa!
Tappakaa kaikki!
Sillan alle!
Kili!
Kili?
Tappakaa haltianainen!
Perään!
Kili?
Nori!
Katko parru!
Bombur!
Odota, Tauriel.
Tämän jätämme eloon.
Menkää perään! Pysäyttäkää ne!
- Sinä se oletkin. - Mitä teen täällä, Gandalf?
En olisi kutsunut sinua syyttä, Radagast.
Tämä ei ole mukava tapaamispaikka.
Ei niin.
Nämä ovat pimeitä loitsuja.
Vanhoja ja täynnä vihaa. Kuka on haudattu tänne?
Jos hänellä oli nimi, se on kadonnut kauan sitten.
Hänet tunnettiin vain pahuuden palvelijana.
Yksi useista.
Yksi yhdeksästä.
Miksi nyt, Gandalf? En ymmärrä.
- Sormusaaveet on kutsuttu Dol Gulduriin. - Se ei ole Noidan tekosia.
Ihminen ei voisi kutsua moista pahuutta.
Kuka puhui ihmisestä?
Yhdeksän joukko palvelee yhtä herraa.
Olemme olleet sokeita, Radagast.
Sokeudessamme vihollinen on palannut.
Hän kutsuu palvelijoitaan.
Azog Turmelija ei ole tavallinen metsästäjä.
Hän on legioonien komentaja.
Vihollinen valmistautuu sotaan.
Se alkaa idästä. Vuori on hänen tähtäimessään.
- Minne menet? - Liityn muiden mukaan.
Aloitin tämän. En voi hylätä heitä. He ovat suuressa vaarassa.
Jos se, mitä sanoit on totta, maailma on suuressa vaarassa.
Mahti siinä linnakkeessa vain vahvistuu.
Pitäisikö minun jättää ystäväni?
- Onko takana mitään? - Ei näy.
- Taisimme päästä örkeiltä pakoon. - Emme kauan. Virtaus lakkasi.
Bombur on puoliksi hukkunut.
Menkää rantaan!
- Olen kunnossa. - Ylös siitä.
- Kilin jalka tarvitsee siteen. - Örkit ovat perässämme. Jatkamme matkaa.
- Minne? - Vuorelle. Olemme lähellä.
Meidän ja Vuoren välissä on järvi.
- Emme pääse yli. - Kierrämme sen.
Örkit saavat meidät varmasti kiinni.
- Meillä ei ole aseita. - Sitokaa jalka nopeasti.
Saatte kaksi minuuttia aikaa.
Tehkää tuo uudestaan, niin kuolette.
Anteeksi, mutta lienet Järvikaupungista.
Sattuisiko tuo proomu olemaan vuokrattavissa?
- Miksi luulette minun auttavan? - Saappaasi ovat nähneet parempia päiviä.
Samoin palttoosi. Sinulla lienee ruokittavia suita.
- Montako lasta? - Poika ja kaksi tyttöä.
Vaimosi on varmasti kaunotar.
Niin hän olikin.
- Olen pahoillani. En halunnut... - Kohteliaisuudet saavat riittää.
- Mihin on kiire? - Mitä se sinulle kuuluu?
Haluaisin tietää, keitä olette ja mitä teette näillä seuduin.
Olemme pelkkiä kauppiaita Sinivuorilta.
Menemme katsomaan sukulaisiamme Rautavuorilla.
Kauppiaitako?
Tarvitsemme ruokaa, tarvikkeita ja aseita.
Voitko auttaa?
Tiedän, mistä tynnyrit ovat peräisin.
- Mitä siitä? - En tiedä, mitä teitte haltioiden kanssa, -
mutta se tuskin päättyi hyvin.
Järvikaupunkiin ei mennä ilman Isännän lupaa.
Hän käy kauppaa Metsämaiden valtakunnan kanssa.
Hän mieluummin vangitsisi teidät kuin ottaisi Thranduilin vihat päälleen.
Kaupunkiin voi varmasti päästä kenenkään näkemättä.
Voi.
Siihen tarvitaan salakuljettajaa.
Siitä maksamme tuplahinnan.
Sellainen on pahan luonto.
Piilossa muulta maailmalta se sikiää ja leviää.
Varjo joka kasvaa pimeässä.
Nukkumaton pahuus, musta kuin yöverho.
Niin se on aina ollut ja tulee aina olemaan.
Ajan myötä kaikki saasta tulee esiin.
Ajoitte takaa kolmentoista kääpiön joukkiota. Miksi?
Ei niitä enää ole kolmeatoista.
Se nuori, tummatukkainen jousimies.
Ammuimme sitä Morgulin nuolella.
Myrkytimme veren.
Se tukehtuu pian.
- Vastaa kysymykseen, saasta. - En vastaa koirille, haltianainen!
Ei kannata suututtaa neitoa.
Pidät tappamisesta, örkki.
Pidät kuolemasta.
- Täältä pesee! - Riittää!
Mene pois, Tauriel.
En välitä yhdestä kuolleesta kääpiöstä.
Vastaa kysymykseen. Ei tarvitse pelätä.
Kerro mitä tiedät, niin päästän sinut vapaaksi.
Teillä oli käsky tappaa heidät. Miksi Thorin Tammikilpi?
Siitä kääpiön rääpäleestä ei koskaan tule kuningasta.
Vuorenalaista kuningasta ei ole, eikä sellaista tulekaan.
Kukaan ei uskalla Ereboriin kun lohikäärme on elossa.
Ette tiedä mitään. Maailmanne tuhoutuu.
Mitä tarkoitat? Puhu!
Meidän aikamme on tullut taas.
Isäntäni palvelee Häntä.
Tajuatko nyt, haltiapoju?
Teitä odottaa kuolema, sodan lieskat!
Miksi tuon teit? Lupasit päästää vapaaksi.
Niin päästinkin.
Vapautin iljettävän pään kurjista hartioistaan.
Örkki olisi voinut kertoa enemmän.
Ei enempää minulle.
Mitä se tarkoitti sodan lieskoilla?
Ne aikovat laskea irti aseen, joka tuhoaa tieltään kaiken.
Vartiota on vahvistettava rajoilla, teillä ja joilla.
Mikään ei liiku tietämättäni.
Kukaan ei astu tähän valtakuntaan, eikä kukaan poistu täältä.
Portti pidetään suljettuna. Kuninkaan määräys.
Entä Tauriel?
- Mitä hänestä? - Hän lähti metsään.
Jousi ja miekka aseinaan. Eikä hän ole palannut.
Kääpiön verta. Ne olivat täällä.
Täällä on toinenkin haju.
Ihmislihaa!
Ovat löytäneet keinon järven ylitykseen.
Varokaa!
- Yritätkö hukuttaa meidät? - Minä synnyin näillä vesillä.
Jos hukuttaisin teidät, en tekisi sitä täällä.
Olkoon kuka hyvänsä. Viskataan yli laidan.
- Hänen nimensä on Bard. - Kuinka tiedät?
- Kysyin häneltä. - En pidä hänestä.
Hänestä ei tarvitse pitää, hänelle tarvitsee vain maksaa.
Tyhjentäkää taskunne.
- Mistä tiedämme, ettei hän petä meitä? - Emme mistään.
Tässä on vielä pieni ongelma.
Meiltä uupuu 10 kolikkoa.
- Gloin, maksa pois. - Älä minua katso.
Olen käyttänyt viimeisetkin roponi tähän seikkailuun.
Mitä olen saanut vastineeksi?
Kurjuutta ja surua...
Kautta partani.
Ottakaa kaikki!
- Antakaa rahat minulle. - Kun saamme tarvikkeet.
Jos arvostatte vapauttanne, teette kuten käsken.
Vastassa on vartijoita.
- Mitä hän tekee? - Juttelee jonkun kanssa.
Osoittelee sormella tänne.
- Nyt he kättelevät. - Mitä?
Antaa meidät ilmi.
Hiljaa!
Saavumme portille.
Seis! Tullitarkastus. Kulkulupanne, olkaa hyvä.
- Sinähän se olet, Bard. - Huomenta, Percy.
- Onko mitään tullattavaa? - Ei. Olen kylmissäni ja väsynyt.
- Tahdon kotiin. - Sama täällä.
Kaikki kunnossa.
Eipäs hätiköidä.
Tyhjien tynnyreiden toimitus Metsämailta.
Mutta...
Ne eivät ole tyhjiä.
Mikäli oikein muistan, sinä olet lautturi.
Et kalastaja.
- Se ei kuulu sinulle. - Väärin.
Se kuuluu Isännälle, ja siten myös minulle.
Älä viitsi, Alfred. Ihmiset tarvitsevat ruokaa.
Nämä kalat ovat lainvastaisia.
- Tyhjentäkää tynnyrit. - Kuulitte. Kanaaliin.
Liikettä.
Kaupungin väki on hätää kärsimässä.
- Ruuasta on pulaa. - Se ei ole minun ongelmani.
Entä kun asukkaat kuulevat Isännän kaatavan kalaa veteen...
Entä kun alkaa mellakointi, -
onko se sitten sinun ongelmasi?
Seis!
Sankari-Bard. Rahvaan suojelija.
Saatat olla heidän suosiossaan, mutta siihen tulee pian loppu.
Nostakaa portti!
Olet Isännän syynissä. Muista se.
- Tiedämme, missä asut. - Kaupunki on pieni, Alfred.
Kaikki tietävät, missä kaikki asuvat.
Paljon on tyytymättömyyttä. Joku on hämmentänyt soppaa.
- Kihtikö kiusaa herraa? - Tämä kosteus sen tekee.
Tuo minulle brandyä.
Ilmapiiri on käynyt kireäksi.
Rahvas on aina kireänä.
Ei ole minun vikani, että asuvat täällä kalan ja paskan hajussa.
Työtä, majoitusta, ruokaa... Aina vain valitetaan.
Öykkärit ovat syypäitä tähän.
Ne öykkärit pitää löytää ja pidättää.
Olen samaa mieltä, herrani.
Puheet muutoksesta pitää loppua.
Ei saa antaa rahvaan hyppiä silmille.
Muuten he ovat kohta kyselemässä kaikenlaista.
Perustamassa toimikuntia, käynnistämässä tutkintoja.
Vanha ulos, uusi tilalle.
- Mitä? - Niin puhutaan.
- Puhutaan jopa vaaleista. - Naurettavaa!
- En hyväksyisi moista. - He tuskin kysyisivät lupaa.
Kiittämättömät, kapinoitsijat.
Kenellä olisi kanttia kyseenalaistaa valtani?
Kuka julkeaisi...
Bard!
Voin vaikka vannoa, että se lautturi on kaiken takana.
Näpit irti minusta.
Et nähnyt heitä.
Saat pitää kalat.
Seuratkaa perässä.
Isä, taloamme tarkkaillaan.
Voitte kertoa Isännälle, että päiväni on pulkassa.
- Isä! Missä sinä olet ollut? - Ehdin jo huolestua!
Bain, hae heidät sisään.
Jos hiiskut tästä kenellekään, revin kätesi irti.
Yläkertaan.
Isä, miksi vessastamme kiipeää kääpiöitä?
He tuovat onnea.
Eivät ehkä kaikkein sopivimpia, mutta ne pitävät lämpimänä.
- Kääpiötekoinen tuulenhalkoja. - Kuin olisit aaveen nähnyt.
Hän onkin.
Viimeksi kun näimme tuollaisen aseen, -
kaupunki oli liekeissä.
Päivänä jolloin lohikäärme saapui.
Päivänä jolloin Smaug tuhosi Laakson kaupungin.
Kaupungin valtias Girion -
kokosi jousimiehensä ampumaan pedon alas.
Mutta lohikäärmeen nahka on panssariakin kovempaa.
Vain Musta nuoli tuulenhalkojalla ammuttuna voi lävistää sen nahan.
Eikä sellaisia nuolia ole tehty monta.
Nuolet olivat lopussa, kun Girion nousi jalustalle.
Jos ihmisten tähtäys olisi ollut kunnossa tuona päivänä, -
moni asia olisi toisin.
Puhut kuin olisit itse ollut siellä.
- Kaikki kääpiöt tuntevat tarun. - Sitten tiedätte, että Girion osui.
Suomu irtosi vasemman siiven alta. Yksi osuma lisää olisi surmannut pedon.
Se on lastensatua.
Veit kaikki rahamme. Missä ovat aseet?
Odottakaa täällä.
- Huomenna on syksyn viimeinen päivä. - Ja Durinin päivä ylihuomenna.
- Vuorelle on päästävä ennen sitä. - Mitä jos emme löydä ovea ajoissa?
Sitten tämä retki on ollut turhaa.
- Mikä tämä on? - Peitsikoukku. Tehty vanhasta harppuunasta.
- Entä tämä? - "Tyrmääjä". Muokattu sepän vasarasta.
Hieman painava kädessä, mutta tyhjää parempi taistelussa.
Me maksoimme aseista. Rautamiekoista ja kirveistä.
Tämä on vitsi.
Parempia on vain kaupungin asevarastossa.
Taotut aseet pidetään siellä lukkojen takana.
Thorin, otetaan mitä saadaan ja lähdetään.
Me osaamme tyytyä vähempäänkin.
- Lähdetään nyt. - Ette lähde mihinkään.
- Että mitä? - Tätä taloa vakoillaan. Varmaan myös jokaista laituria.
Teidän on odotettava pimeäntuloa.
Thorin...
Isä?
Älä päästä heitä lähtemään.
- Luulin sinua örkiksi. - Jos olisin ollut örkki, -
sinä olisit kuollut.
Et saa metsästettyä 30 örkkiä yksin, Tauriel.
- En olekaan yksin. - Tiesit, että tulisin.
Kuningas on vihoissaan.
Isäni on suojellut sinua 600 vuotta. Tehnyt palveluksia.
Uhmasit hänen käskyjään. Petit hän luottamuksensa.
Tule kanssani takaisin. Hän antaa sinulle anteeksi.
En tule. Jos palaan takaisin, en anna anteeksi itselleni.
Kuningas ei ole ennen antanut örkkien kulkea maillamme.
Nyt hän salli niiden ylittää rajamme ja tappaa vankimme.
- Tämä ei ole meidän taistelumme. - Kyllä se on.
Se ei pääty tähän. Pahuus vahvistuu jokaisen voiton myötä.
Jos isäsi saa tahtonsa läpi, emme tee asialle mitään.
Kätkeydymme muurien sisään.
Elämme piilossa valolta ja annamme pimeyden laskeutua.
Emmekö me kuulu tähän maailmaan?
Kerro, ystäväni. Milloin annoimme pahan kasvaa meitä voimakkaammaksi?
Päivää, Bard. Minne matka?
Oli eräs vanha seinävaate.
- Mikä seinävaate? - Tämä.
Ne olivat kääpiöitä ja ilmestyivät tyhjästä.
Pitkät parrat, tuimat katseet. Ennennäkemätöntä.
- Mitä kääpiöt täällä tekisivät? - Tämä on ennustus.
Durinin heimon ennustus.
Ennustus.
- Vanhat tarut käyvät toteen. - Suuret salit täynnä aarteita!
Voiko se olla totta? Onko kuningas palannut?
Missä hopeavirta on vuolain
omansa hakemaan saapuen
Kivikuningas alta vuorien
nousee piilosta luolain
Kellojen kaikua ei mikään estä kun Vuoren kuningas saa oman maansa
Mikään murhe ei enää kauan kestä
järvet hohtavat kultaa, purppuraansa
- Yritin estää heitä. - Milloin he lähtivät?
Lähdemme Vuorelle heti kun saamme aseet.
Mene!
Seuraava.
- Oletko kunnossa? - Pärjään kyllä.
Häivytään täältä.
Juoskaa!
- Mitä tämä tarkoittaa? - Nämä olivat asevarkaissa.
Valtakunnan vihollisiako?
Rahanahneita surkimuksia.
Varo sanojasi!
Ette tiedä, kenelle puhuttu. Tässä ei ole mikään rikollinen.
Tässä on Thorin, Throrin pojan Thrainin poika.
Olemme Ereborin kääpiöitä.
Valtaamme kotimme takaisin.
Muistan tämän kaupungin loiston ajoilta.
Venelaivastoja satamassa, pullollaan silkkiä ja jalokiviä.
Tämä ei ollut järven hylätty kaupunki.
Tämä oli pohjoisen kauppakeskus.
Tahdon takaisin nuo ajat. Kun mahtavat kääpiöiden ahjot -
lähettävät virtaamalla kultaa ja rikkauksia Ereborin saleista!
Kuoleman! Sen te lähetätte meille.
Lohikäärmeentulen ja hävityksen.
Jos herätätte pedon, tuhoatte meidät kaikki.
Voitte kuunnella tätä vastustelijaa, mutta minä lupaan:
Jos onnistumme, -
kaikki saavat osansa Vuoren rikkauksista.
Teillä on kultaa rakentaa kymmenen Esgarothia!
Kuunnelkaa!
Oletteko unohtaneet, mitä Laakson kaupungille tapahtui?
Oletteko unohtaneet heidät, jotka kuolivat tulimyrskyssä?
Ja minkä hyväksi?
Vuoren kuninkaan suunnattoman kunnianhimon.
Saaliinhimo ja ahneus on sokaissut hänet!
Emme saa liian hätiköidysti osoittaa syyttävää sormea.
Ei unohdeta, että se oli sinun esi-isäsi Girion, -
joka ei saanut petoa hengiltä.
Se on totta. Kaikki me tiedämme tarinan.
Hän ampui ampumistaan. Jokainen nuoli ohi kohteestaan.
Sinulla ei ole mitään oikeutta siihen vuoreen.
Minulla se oikeus juuri on.
Puhun Järvikaupungin Isännälle.
Näettekö ennusteen käyvän toteen?
Tahdotteko osuuden kansamme mahtavista rikkauksista?
Mitä vastaatte?
Minä sanon teille...
Tervetuloa!
Lämpimästi tervetuloa, Vuorenalainen kuningas!
- Yksi puuttuu. Missä Bofur on? - Jääköön tänne.
Ovi on löydettävä ennen pimeää. Ei ole varaa viivästyksille.
Sinä et tule. Hidastat matkantekoa.
- Mitä sinä höpiset? Tulenhan. - Et.
Aion olla paikalla, kun ovi aukeaa. Kun näemme taas isiemme salit...
Kili, jää tänne lepäämään.
Tulet, kun olet parantunut.
Minä jään loukkaantuneen luo.
Setä.
Vartuimme Vuoren taruista, joita kerroit meille.
Et voi riistää sitä häneltä. Minä vaikka kannan hänet.
Joku päivä sinusta tulee kuningas, sitten ymmärrät.
En voi vaarantaa tehtävää yhden kääpiön takia.
Vaikka hän on sukuani.
Fili, sinä tulet mukaan.
En eroa veljestäni.
Kautta partani, onko lähdön aika?
- Odottakaa! - ...rikkauksia kaikille!
- Myöhästyittekö tekin? - Kili!
Ei! Olen saanut tarpeekseni kääpiöistä.
Kukaan ei auta meitä. Kili on sairas.
Hyvin sairas.
- Mikä paikka tämä on? - Se oli kerran Laakson kaupunki.
Nyt se on pelkkä raunio. Smaugin autioittama maa.
Päivä on kohta puolessa. Ovi on löydettävä ennen auringon laskua.
- Seuratkaa minua. - Odota. Tämähän on se tähystyskallio.
- Gandalf käski odottaa tässä. - Näkyykö häntä?
Ei ole aikaa odottaa velhoa.
Olemme omillamme. Tulkaa!
Dol Guldur, Noituuden kumpu.
- Näyttää täysin autiolta. - Niin sen on tarkoituskin.
Salaisuuksien tyyssija.
Vihollisemme ei ole valmis paljastamaan itseään.
Hänen voimansa eivät ole vielä kokonaan palanneet.
Radagast, toimita viesti valtiatar Galadrielille.
Kerro, että tarvitsemme häntä.
- Mitä tarkoitat? - Menen sisään yksin.
Älä missään nimessä lähde perääni.
- Lupaatko? - Lupaan, lupaan.
Odota, Gandalf!
Mitä jos se on ansa?
Käänny pois, äläkä tule takaisin.
Epäilemättä se on ansa.
Tänne kätketty pahuus...
Käsken sen tulla esiin!
Käsken sen paljastaa itsensä!
Velho on saapunut.
Se poistaa loitsua. Se löytää meidät.
Niin löytää.
- Näkyykö mitään? - Ei!
Jos kartta pitää paikkansa, salaovi on suoraan yläpuolellamme.
Täällä!
Sinulla on terävät silmät, herra Reppuli.
Tässä sen täytyy olla.
Salaovi.
Katukoot kaikki epäilijät tätä päivää!
Meillä on avain.
Jossakin on siis avaimenreikä.
"Durinin päivän viime säteet -
heijastuvat avaimenreikään."
Nori.
Aurinko laskee. Vauhtia.
Hiljaa! En kuule, kun tömäyttelet.
En löydä sitä.
Se ei ole täällä!
Murtakaa se!
Vauhtia!
- Sen on murruttava. - Ei auta. Ovi on teljetty.
Se ei aukene väkivoimin.
Siinä on voimakas taika.
Ei!
"Durinin päivän viime säteet -
heijastuvat avaimenreikään."
Niin tässä lukee.
Mikä meiltä jäi huomaamatta?
Mikä meiltä jäi huomaamatta, Balin?
Aurinko painui mailleen.
Emme voi tehdä enää mitään.
Meillä oli vain yksi mahdollisuus.
Tämä on ohi, poikaseni.
Hetkinen...
Minne he menevät?
Ette voi luovuttaa nyt!
Thorin.
Ette voi luovuttaa nyt.
"Seiso harmaan kiven luona -
kun rastas koputtaa, -
niin Durinin päivän viime säteet heijastuvat..."
Viime säteet...
Viime säteet!
Avaimenreikä! Tulkaa takaisin!
Tulkaa takaisin! Ne ovat syksyn viimeisen kuun viime säteet!
Missä avain on?
Tässä se oli...
Se oli...
Erebor.
Thorin...
Tunnen nämä seinät.
Nämä käytävät.
Tämän kiven.
Muistatko, Balin?
Huoneet täynnä kultaista valoa.
Muistan kyllä.
"Tässä sijaitsee Durinin heimon seitsemäs valtakunta.
Yhdistäköön Vuoren sydän kaikki kääpiöt -
tämän kodin puolustukseksi."
Kuninkaan valtaistuin.
Mikä sen yläpuolella on?
Arkkikivi.
- Mikä se on? - Se, herra voro, -
on syy, miksi olet täällä.
- Etkö voi tehdä mitään? - Tarvitsen yrttejä kuumeen laskemiseen.
- Koisoa ja reunuspietaryrttiä on. - Ne eivät hyödytä. Onko kuninkaanmiekkaa?
- Se on rikkaruoho, jota syötämme sioille. - Sioilleko? Rikkaruoho...
Aivan.
Pysy siinä.
Minunko pitäisi löytää jalokivi?
Suuri, valkoinen jalokivi.
Niitä lienee melkoisesti.
On vain yksi Arkkikivi.
Tunnistat sen kyllä.
Selvä.
Suoraan sanottuna...
En tiedä, mitä löydät tuolta.
Pakko ei ole mennä. Palaaminen ei ole häpeäksi.
Ei, Balin.
Lupasin tehdä tämän.
Minun on yritettävä.
- Se jaksaa aina hämmästyttää. - Mikä?
Hobittien rohkeus.
Menehän nyt kaiken mahdollisen onnen kera.
Bilbo.
Jos siellä sattuukin olemaan -
elävä lohikäärme, -
älä herätä sitä.
Tulit liian myöhään, velho.
Se on tehty.
Missä herrasi on?
- Missä hän on? - Hän on kaikkialla.
Meitä on kokonainen armeija!
Tämä on ohi.
Ottakaa kiinni!
Ei ole valoa, -
joka päihittäisi pimeyden.
Sauron...
Huhuu?
Se ei ole kotona. Ei ole.
Hyvä.
Hyvä, hyvä...
Mikä tämä on?
Arkkikivi...
Suuri, valkoinen jalokivi.
Siitä onkin apua.
No niin...
Varas.
Minä haistan sinut.
Kuulen sinun hengityksesi.
Tunnen sinun tuulahduksesi.
Missä sinä olet?
Missä olet?
Älähän nyt ujostele.
Astu esiin.
Sinussa on jotakin...
Kannat mukanasi jotakin kullasta tehtyä.
Kuitenkin paljon arvokkaampaa.
Siinähän sinä olet, varjojen varas.
En tullut varastamaan sinulta, -
oi Smaug, määrittämättömän vauras.
Halusin vain nähdä mahtavuutesi -
ja katsoa, oletko todella niin suuri kuin taruissa kerrotaan.
En uskonut niitä!
Uskotko nyt?
Laulut ja tarut jäävät toki kerrassaan -
varjoon totuuden edessä, oi mahtava Smaug.
Luuletko imartelun pelastavan sinut?
- En. - Ei totisesti.
Näytät tietävän nimeni, -
mutta minä en muista haistaneeni sinua ennen.
Kuka olet ja mistä tulet, -
jos saan kysyä?
- Tulen mäen alta. - Mäen altako?
Ali mäen ja yli mäen on tieni vienyt.
Ja ilmojen halki. Olen se, joka kävelee näkymättä.
Vaikuttavaa. Mitä muuta väität olevasi?
Olen...
Onnentuoja. Arvoituksenkeksijä.
Viehättäviä arvonimiä. Jatka.
- Tynnyrilläratsastaja. - Tynnyrilläkö? Onpa kiintoisaa.
Entäpä pikku kääpiöystäväsi?
Missä ne piileskelevät?
Kääpiötkö?
Täällä ei ole kääpiöitä. Nyt olet erehtynyt.
Tuskinpa, Tynnyrilläratsastaja!
Lähettivät sinut tekemään likaisen työn, ja itse piileksivät ulkona.
Totisesti olet erehtynyt, -
oi Smaug, suurin ja hirvein kaikista kamaluuksista.
Sinulla on hyvät tavat -
varkaaksi ja valehtelijaksi.
Tunnen kääpiöiden hajun ja maun, -
minä jos kuka. On kyse kullasta!
Aarteet vetävät niitä puoleensa kuin ruumis kärpäsiä.
Luulitko, etten tiennyt tämän päivän koittavan?
Että tekopyhät kääpiöt ryömisivät takaisin Vuorelle.
- Oliko tuo maanjäristys? - Tuo, poikaseni, -
oli lohikäärme.
- Isä? - Se tuli Vuorelta.
Teidän pitäisi lähteä. Ota lapset mukaasi.
Minne menisimme?
Pakopaikkaa ei ole.
Kuollaanko me, isä?
- Ei, kultaseni. - Lohikäärme tappaa meidät.
Ei jos tapan sen ensin.
Vuorenalainen kuningas on kuollut.
Vein hänen valtaistuimensa.
Söin hänen väkensä kuin susi lampaat.
Tapan missä tahdon ja milloin tahdon.
Haarniskani on rautaa.
Yksikään terä ei lävistä minua.
- Tule. - Musta nuoli?
- Mikset ole kertonut? - Sinun ei tarvinnut tietää.
Kuuntele tarkasti. Harhauta vartijoita.
Kun pääsen torniin, asetan nuolen jouseen.
Tuolla hän on! Perään!
Nopeasti tuonne.
Pysähtykää!
Odota, Bain.
Pidä se tallessa. Älä anna kenenkään löytää sitä.
Hoidan heidät. Mene!
- Braga. - Olet pidätetty.
- Millä perusteella? - Isännän valitsemalla.
- Entä Bilbo? - Annetaan hänelle aikaa.
Aikaa kuollako?
Sinä pelkäät.
Niin pelkään.
Pelkään puolestasi.
Siinä aarteessa piilee sairaus, joka teki isoisäsi hulluksi.
- En ole isoisäni. - Et ole oma itsesikään.
Tuntemani Thorin ei epäröisi mennä...
En vaaranna tehtävää yhden voron takia.
Bilbo. Hänen nimensä on Bilbo.
Se on Tammikilpi.
Saastainen kääpiövallananastaja.
Hän lähetti sinut Arkkikiven perään, eikö vain?
Ei! En tiedä, mitä tarkoitat.
Turha käydä kieltämään. Olen tiennyt hänen aikeistaan.
Sillä ei ole väliä. Tammikilven tehtävä epäonnistuu.
Pimeys tekee tuloaan. Se leviää maan jokaiseen kolkkaan.
Sinua käytetään hyväksi, varjojen varas.
Olet pelkkä välikappale.
Pelkuri Tammikilpi on punninnut henkesi arvon, -
eikä se merkitse hänelle mitään.
Ei. Sinä valehtelet.
Mitä hän sinulle lupasi? Osan aarteestako?
Aivan kuin se olisi hänen annettavissaan.
En luovu yhdestäkään kolikosta.
En palasestakaan.
Hampaani ovat kuin miekat, -
kynteni kuin keihäät.
Siipeni kuin pyörremyrsky!
Se on siis totta. Musta nuoli osui kohteeseensa.
- Mitä sinä sanoit? - Että maineesi kiirii edelläsi, -
oi Smaug, tyrannimainen.
Totisesti sinulle ei löydy vertaista tämän maan päältä.
Tekisi melkein mieli antaa sinun ottaa se.
Näkisin Tammikilven kärsivän.
Katsoisin sen tuhoavan hänet, -
turmelevan hänen sydämensä -
ja tekevän hänet hulluksi.
Ei sittenkään.
Leikkimme loppuu tähän.
Kerrohan, varas...
Miten haluat kuolla?
Ei.
Sinäkö siellä, isä?
Tammikilpi on poissa!
Vetäytykää! Kokoontuminen sillalla!
- Tapoitte kaikki. - Niitä on lisää.
Tauriel, tule.
Hän tekee kuolemaa.
Tauriel.
Athelas.
Mitä sinä teet?
Pelastan hänet.
- Olet elossa. - En kauan!
- Löysitkö Arkkikiven? - Lohikäärme on tulossa...
Löysitkö sen?
Mennään pois täältä.
Thorin...
Thorin.
Te palatte!
Tule, Bilbo!
Mennään.
Pitäkää häntä aloillaan.
Tilda.
- Pääsimmekö pakoon? - Emme.
Se on liian ovela.
- Minne menemme? - Läntiseen vartiohuoneeseen.
- Sieltä voi päästä ulos. - Se on liian korkealla.
- Se ei onnistu. - Se on ainoa mahdollisuus.
Meidän on yritettävä.
Tulkaa.
Olen kuullut haltioiden hoitokeinojen ihmeistä.
Oli etuoikeus nähdä tuo.
Tauriel.
Pysy paikallasi.
Et voi olla hän.
Hän on kaukana.
Hän on hyvin kaukana täältä.
Hän kävelee tähtivalossa toisessa maailmassa.
Se oli pelkkää unta.
Luuletko, että hän olisi voinut rakastaa minua?
Pysykää lähellä.
Se siitä. Ulos ei pääse.
Sukumme viimeiset.
He ovat varmasti tulleet tänne toivoen mahdottomia.
Voisimme yrittää päästä kaivoksiin.
Saattaisimme kestää pari päivää.
Ei.
En kuole tällä tavalla.
Rimpuillen.
Henkeä haukkoen.
- Yritämme päästä ahjoille. - Se näkee meidät varmasti.
- Ei jos jakaannumme. - Thorin, emme selviä.
Osa saattaa selvitä. Johdatelkaa se ahjoille.
Tapamme lohikäärmeen.
Jos tämän on määrä päättyä tuleen, me kaikki palamme yhdessä.
Tännepäin.
Paetkaa, paetkaa!
Juoskaa henkenne edestä.
Piilopaikkaa ei ole.
Takanasi!
Anna tulla!
Hei, sinä! Täällä!
Lähettäkää sana Dol Gulduriin, -
että Tammikilpi on päässyt Vuorelle.
Menkää!
Te tulette mukaani.
Tännepäin! Tulkaa!
Thorin!
Seuraa Balinia.
Thorin...
Thorin!
Pidä kiinni!
Juokse!
Suunnitelma ei toimi. Uunit ovat jääkylmiä.
Totta. Ei ole tulta, joka sytyttäisi ne.
Eikö muka?
En uskonut, että sinua on niin helppo höynäyttää.
Sinusta on tullut hidas ja lihava -
höperyydessäsi.
Etana.
Suojautukaa.
Bombur, ota palkeet käyttöön. Mene!
Bilbo, mene ylös. Kun annan merkin, vedä vivusta.
Balin, osaatko yhä tehdä valopommin?
Siinä kestää vain hetki.
Aikaa ei ole hetkeäkään.
- Missä rikki on? - Tiedätkö varmasti, mitä teet?
Nopeasti!
Hieman tätä ja vähän tuota.
Nyt!
Johdatelkaa se Kuninkaiden saliin.
Jatka, Bilbo. Juokse!
Luulitko huijaavasi minua, Tynnyrilläratsastaja?
Tulit Järvikaupungista.
Tämä on jokin saastaisten kääpiöiden -
ja niiden pyttykaupalla elävien järveläisten juoni.
Ne nyyhkyttävät pelkurit pitkäjousineen -
ja mustine nuolineen.
Ehkä on aika pistäytyä vierailulla.
Voi ei.
Tämä ei ole heidän syytään. Odota!
Et voi mennä Järvikaupunkiin.
Sinä välität niistä.
Hyvä. Saat katsella niiden kuolevan.
Täällä!
Senkin typerä käärme!
- Sinä... - Otan takaisin sen, minkä varastit.
Et ota minulta mitään, kääpiö.
Minä löin matalaksi entisaikojen soturinne.
Minä kylvin kauhua ihmisten sydämiin.
Minä olen Vuorenalainen kuningas.
Tämä ei ole sinun valtakuntasi.
Nämä ovat kääpiöiden maita.
Tämä kulta on kääpiöiden.
Kosto on meidän!
Kosto! Vai kosto?
Minä teille koston näytän!
Kuunnelkaa! Ette tiedä, mitä on tulossa!
Minä olen tuli.
Minä olen -
kuolema!
Mitä olemmekaan tehneet?
Seikkailu jatkuu edelleen: WWW.DIVXFINLAND.ORG